DALEKA ZEMLJA
Sietl, 1896
To su goveda o kojima si govorio? - Jesu. Dosad najbolja u Sietlu.
Stigao je čak iz Vajominga! Zdravo, Džefe! - Gde da ih odvedem?
Do doka pa ćemo ih ukrcati. Kako je bilo? - Dobro. - Jesi li nešto izgubio?
Nekoliko grla. - Krenuo si sa četvoricom.
Dvojica su se pokušala vratiti. - Da?
Stani! Tako.
Duguješ im 200 $ za dogon stoke. Plati im. - Tako je, 200 $.
Tome, 100 $ za tebe. I 100 za tebe, Džo.
Vraćam vam pištolje.
Čekali ste 800 km. Sad ih slobodno upotrebite.
Videću ja tebe na vešalima.
Zaboravio sam se rukovati. - Jesi. - Kako si, Bene? - Dobro.
Još imaš lulu? - Imam. - Aha, tu je.
Dobro izgledaš. - I ti. Vidim da i dalje nosiš zvonce.
Ne bi hteo da ga izgubim, zar ne? - Ne bih.
Nema smisla da te pitam šta se dogodilo? - Nema.
To sam i mislio. Kapetane Benson!
Ovo je moj partner. Stigao je na vreme. - Imate 10 min za ukrcaj.
Ne voli stoku. - Očito. - Ne tuci te junce, biće za jelo!
Povucite most. - Povucite most!
Odvežite užad. - Odvežite užad!
Imamo pravu luksuznu kabinu. Ti, ja i još jedan. Ne, ta je od gđe.
Naša je onde. - Oprostite. - Rub Moris. Malo je kuštrav, ali čist.
Tu je. Otvori vrata i pozdravi mog druga Džefa Vebstera. - Bog. - Bog.
Zaključano je. Nemam ključ. - Ključ?
Idi po njega. Čovek je umoran i mora leći. - Kapetane, stanite!
Na brodu je ubica! Eno ga kraj ograde. Onaj visoki.
Pristanite! Čujete li me? - Ne budite smešni. Nije ovo čamac.
Pristanite! Ubica je na donjoj palubi!
Pričekaćete. Pritvoriću ga i predati vam ga kad se vratim.
Zatvorite ga dole. Stavite mu okove ako je optužen.
Smer sever-severozapad!
Hajde, Džo!
Predaćete mi pištolj.
Ovamo!
Sakrijte se u krevet!
U krevet! - Sa mamuzama?
Otvarajte! - Svakog časa će ući.
Ima li koga? Otvorite svojim otpiračem, Bosune.
Izvinjavam se, gđice Kestl. - I bolje vam je.
Tražimo jednog čoveka, ubicu. - Ovde?
Nisam znao da ste unutra. - Sada znate. I zaključajte vrata.
Sigurno bolje izgledate kad se obrete.
Britva mi je u bisagama. Osim ako je vi nemate.
Ako ključ stavite u bravu i okrenete ga, neće moći otvoriti.
Znam. - Sa tim ste i računali?
Imate li bolju ideju? - Nemam, ali ne znam zašto ste to učinili.
Moram li imati neki razlog? - Ljudi ništa ne rade tek tako.
Imate pravo. Možda mi zatreba prijatelj u Skagveju.
A do tada? - Reći ću vašim kompanjonima gde ste.
Kad bude sigurno, možete se vratiti u svoju kabinu. - A do tada?
Recite: hvala.
Tu reč retko koristim.
Otvori vrata, ja sam. Doneo sam nam hranu.
Supa i govedina. - Od čega je supa? - Obična supa.
5 $ za govedinu i krompire. - 5? - Takve su cene u Skagveju.
Dolar za pola kilograma žive vage. U Dousonu će biti još više.
Krompiri su zagoreli. No obogatićemo se mi. O, da!
Kad krdo doteraš u Klondajk, obogatićemo se.
I dalje me traže na palubi? - Sigurno su odustali.
Hladna je! Uz takve bi cene kava morala biti topla.
Sedi, sinko. - Gde je tvoja hrana? - Ne treba mi hrana, ali treba mi kafa.
Znam, čak 35 litara na dan. Nadam se da ima kafe u Dousonu.
Rub kaže da sa stokom ne možemo do Dousona.
Ima ledenjaka, snega, leda i sličnoga. - Aha. - Misli da smo ludi.
A šta ti misliš? - Slažem se, ali obogatićemo se.
Onda ćemo ti i ja kupiti ranč u Juti i skrasiti se. - Da.
Dobri stari Skagvej!
Svi su otišli, osim nas. - Gde su otišli? - Otišli? Iskrcali su se.
A šta si ti mislio? U Skagveju smo. - U Skagveju?
Gle, četiri nova saluna za mesec dana!
Gde su svi nestali? - Hajde. - Grad je stvarno prazan. - Idemo!
Dobri su ljudi u Skagveju. - Znam. - Četiri nova saluna!
Bar neću biti na suvome. - Požuri! Moram iskrcati stoku.
Kako li je Skagvej narastao! - Daj mi tu bocu!
Zašto si to uradio? - Zbog Magi, eto zato.
Dao si mi reč da više nećeš piti.
Ovaj put zlato nosiš ženi. - Od takvih se ideja čovek stvarno otrezni.
Evo vam za seno. Došao sam po krave.
I još 500 $ za održavanje. - Šta? Krave se same održavaju.
Trebalo ih je hraniti. - To je uključeno u cenu. - Nije.
Ne želimo svađe. Još 500 ili nema stoke.
Prvo, nemam toliko. Drugo, čuo sam kako varate ljude.
Treće... - Otvaraj vrata, Rub! - Pomozi mi, Bene!
Mir!
Moja je dužnost izvršiti kaznu koju sam ovim ljudima dosudio
zbog ubistva i krađe na području koje je pod mojom jurisdikcijom.
No želim vam da bude jasno da ne želim nikakvo vikanje, klicanje,
ni napijannje. To bi narušilo dostojanstvenost prigode.
Šta se ovde događa? Hej, vi!
Stvari su malo izmaknule kontroli. Žao mi je. - Žao?
Omeli ste provođenje zakona! Ljudi ovde ne vole zločince.
I to se trude da dokazažu. Nova vešala, nova užad, 13 stubova.
Svaki stuba košta 12 $, a vi ovuda gonite stoku!
Sve ste uništili pa kažete da vam je žao! - Da, žao mi je.
Stanite! Ne idete ngde.
Da ih bacim? - Ne, ostavi ih. Neka pričekaju do nedelje.
Gdine Genon, nemojte se svađati sa njime. Ja sam pustio stoku.
Nećete mi vi naređivati. Trebali ste biti u Misuriju.
U Sietlu sam ostao švorc.
Vratite ih u zatvor. A vi idete sa njima.
A šta s njim? Dobar je on. - Nije dobar. Upropastio mi je vešanje.
Dobro. Siđite i recite šta je bilo.
No neće vam pomoći. Običan slučaj neprimerenog ponašanja.
Uz pokušaj ubistva pola Skagveja. - I više od toga!
U Sietlu ga traže zbog ubistva. - Čekaće. Ovde je uništio vešanje.
Dodaću tu optužbu i suditi mu za oba zločina.
Ja ću vratiti njega i prijatelja. - Nikoga nećete vratiti. Odlazite!
Uzmite mu pištolj i zatvorite ga.
Hteli ste da pucate?
Samo sam vašem zameniku pokazivao gde se nalazi.
Sviđate mi se. Obesiću vas, ali sviđate mi se.
Hvala. - Zatvorite ga.
Ne možete se držati podalje od nevolja? - Čini se.
Imate društvo.
Dr. Vallon. Najbolji u Skagveju.
Jedini sam, pa sam zato najbolji!
Zamolite cenjenog gdina Genona da što pre razmotri moj slučaj.
Bolje ne, ljut je. Misli da ste mu mogli spasiti ruku.
Kosti su bile smrskane, morao sam amputirati!
No upropastili ste dobrog pijanistu.
Smem li? - Naravno. Osećajte se kao kod kuće.
Lekarima na Aljaski je najteže. - Zašto ste došli ovamo?
Zato što idem u Beč!
Haklberi, prolio si mi supu! - Učinio sam ti uslugu.
I zovem se Frenk Njuberi.
Svejedno. Meni si Haklberi i to je lepo ime.
Drago mi je što ste još živi! Tata, evo naše supe!
Aha, ti si onaj sa kravama. - Tako je.
Mislim da mi se sviđaš. - Pa, mislim da se i ti meni sviđaš.
Još ću ti se više svideti kad čuješ kako pevam. - Je li?
Možda me nećeš čuti ako te obese. - Verovatno neću.
Prava šteta.
Tata, naša supa. - Supa, supa. Stalno moram da jedem.
Ne smeš čitati dok jedeš, nije dobro za želudac. Zar ne? - Tako je.
Sedite na moje mesto.
Gdin Genon vam želi suditi.
Dobro. Doviđenja, doktore. - Idem sa tobom.
Jesi li me čuo? Ne čitaj dok jedeš.
Ovde ja pevam. Otmeno mesto, zar ne? - Dobro je. - I sud je tu. - Da?
Rene! - Rub! - Vratio sam se. Lepo je videti te. - Sram te bilo!
Zbog tog bućkuriša? Odvratnog je ukusa!
Šta je bilo? - Prosula si 15 gr zlatnog praha. Platićeš poljucem.
Tek si došao ovamo. Nemoj to ponoviti.
Zameniče! Okupite sud. Uvedite zatvorenika.
Čuvajte se, podmukli je igrač.
Primetio sam. Ko je on? - Zakon u Skagveju. - Tako dakle.
Donesite mi čekić.
Ustanite. Skinite šešir.
Ostavite to. Sud zaseda! Budite tihi ili ću vas izbaciti!
Prvo ćemo srediti Sietl. Gde je kapetan?
Da odem po njega? - Ne, nema veze.
Koga ste ubili? - Dva muškarca. - Zašto?
Gonili su stoku iz Vajominga i pokušali su se vratiti.
I zato ste ih ubili? Čovek bi trebao imati pravo da ode ako poželi.
Makar gonio stoku, nemate ga pravo ubiti.
Ko želi natrag, ima na to pravo.
No mislim da ne bi smeli uzeti moju stoku.
Sa tim se slažem.
Naravno, mogli ste im pucati u leđa.
Ne čini mi se da biste vi pucali sa leđa. Popijte nešto. Slobodni ste.
A sad stoka. - Rekao sam vam, gdine Genon. - Ćuti, Rub.
Šta mislite koliko vredi? - Zavisi od toga gde je prodam.
Nećete je prodati. Zaplenio ju je sud umesto plaćanja kazne
za remećenje javnog reda i mira, jer umalo da niste ubili 50 ljudi,
te zbog ometanja sudskog postupka. Popijte nešto.
Zasedanje je gotovo.
Niste zadovoljni? - Zašto mu morate uzeti stoku?
Zato što sam je hteo. To nije dovoljan razlog?
Dajte mi njegov pištolj.
Mora li to biti tako? - On je zakon. - Jeste, ali to je naše krdo.
Hajde, daj mi svoj pištolj. - Ne, ne sa njim.
Izvolite pištolj.
Drago mi je što te nisu obesili. Sad ću pevati. - Drugi put.
Ne, pevaću sada. - Ne, drugi put. - Nisi baš ljubazan.
Morali ste me kazniti? - Malo. - Malo?
Svidećete se vi meni. Idemo na piće. Recite Stivu da zasvira.
Hvala, Pegavice. - Nisam ja pegava!
Šta ćete sada bez novca? - Bilo šta.
Možda preuzmem vaš posao. - Neki su to već pokušali.
Dobro bi mi došao zamenik. 10 $ na dan u zlatu.
Mislim da ne bih radio za vas. - Kako hoćete. Javite se kad ogladnite.
Možda nećemo biti gladni. Možda odemo u Jukon po svoju parcelu.
Kad ste mislili otići? - Sutra ujutro. Naravno, ako još imamo konje.
Vladu ne zanimaju konji. Zanima je vaš početni kapital. Imate li ga?
Koliko nam je ostalo? - Oko 50 $.
Dovoljno za brašno, so, kafu, lopatu i tiganj. Meso ćemo zaklati.
Nije dovoljno. - Prepustite to našoj brizi.
Baš to ne mogu zbog granice.
Kakve granice? - Kanadske. Trebaće vam 45 kg hrane da je pređete.
Dođite i pokazaću vam.
Hoću ti pevati! - Baš si zgodna, jako zgodna.
Latigo, kada krećete? - Večeras. Sve je spremno.
Dakota će sutra goniti stoku za vas.
Neće mi biti potreban. - Najbolji je gonič u zemlji! - Rekoh da mi neće biti potreban.
49 kg, dobro je. Stavite to uza zid i sutra pokupite.
Ako mi neko ukrade? - Ovde se ne krade. Učinite što kaže. - Sledeći.
38. Fal 6 kg.
To mi je dovoljno. Ne jedem ja puno, gotovo ništa. - Ješćete.
A kad ponestane, ubijaćete i krasti drugima. Kupite još 6 kg hrane.
2 sam meseca za to rintao. - Učinite što kažem.
To je državna odredba? - To je moja odredba.
Prodajete hranu? - Samo za gotovinu.
Gledajte, eno granice. Sa druge strane je kanadska teritorija.
I oni to pokorno trpe? - A mi ne? - Verovatno i mi.
Rekla sam da će mi zatrebati prijatelj. Idem u Douson.
Onda vam trebate 45 kg hrane. - Nosim nekoliko stotina.
To je moje, a ostatak dolazi ujutro. Ako nađem, ko će ih voditi. - Da?
Platiću vam 45 kg hrane. I još toliko za Bena.
Našli ste sebi goniča.
Džo, trebalo bi zatvoriti. - Žao mi je. - Srce, nije to bilo slučajno.
Daće ti 90 kg hrane da joj goniš stoku? - Čuo si, to je rekla.
Odakle joj toliko novca? - Ne znam. - Rub, ko je ta žena?
Koja žena? - Ona koja je zaposlila Džefa. Ko je?
Ko? Sedite na njenom nameštaju.
Ovo je njeno. Skagvej Kestl. Niste videli natpis?
Skagvej? Nije li to čudno ime za ženu? - Zove se Ronda.
No zovite je gđica Kestl jer radite za nju.
Hajde, Rub. Miči noge. - Srce, ne guraj me. Nema tu piljevine.
Ne bih te gurala ni da je ima.
Rub, ta će žena otvoriti lokal u Dousonu?
Zato si i dobio posao. Sviđaš joj se. - I ona se meni sviđa.
Zatvaramo. Prednja su vrata zaključana. Idite na zadnja.
Jesi li našla nešto? - Večeras mi dobro ide. - Je li to orah ili žuti bor?
Gle ti to!
Želiš mi reći da je zlato iz onoga? - Aha.
Ne misliš valjda da peva besplatno. Rene ima koncesiju za piljevinu.
Dobro joj ide. - Hoćeš li pokušati? - Može. Šta da radim? - Sedi.
Stavi vode na to. Ne, ne tako.
Ovako. - Moglo bi potrajati. Momci, bolje idite na spavanje.
Dobro. - Laku noć. - Tako je. - Ima dovoljno vode? - Ima.
Dobro. Ima... Ništa. Nešto je bilo. - Pokušaj ponovo.
Samo... - Stvarno ideš u Douson? - Aha. - Sa onom ženom?
S gđicom Kestl? Idem. - Sviđa ti se?
Ona je žena i po. Opet mi je pobeglo. Izvoli.
Prepuštam tebi da ti ne uništim životno delo. - Ima toga još.
Laktašica!
Ima i gorih stvari od laktarenja. - Verovatno ima.
Znaš, jako si zgodan. Volim visoke muškarce sa kosom koja... - Gle!
Biće nešto. Daj mi vreću. - Izvoli.
Ima ovde dosta zlata, zar ne?
Treba puno zlata za stručnjaka za želuce.
Poslaću tatu u Beč da proučava želuce.
Nema ih na Aljasci? - Sad mi se rugaš. - Pa, znam.
Ispireš piljevinu da bi nekoga poslala u Beč da proučava želuce.
Tata ne može ispirati zlato.
Ljudima treba pomoći kad im zatreba pomoć. - Zašto?
Ti to ne činiš? - Ja se brinem za sebe.
Kad budeš starija, shvatićeš da ti nema druge. Laku noć.
I sad sam dovoljno stara!
Teretni konji su spremni, gđice Kestl. - Ko su oni? - Goniči.
Ja sam ih uzela. Prvi put idete u Douson. Oni znaju put.
Ja sam utirem svoj put i sam biram ljude. - I ja.
Dobro, pokrenimo ih. - Pokrenite ih!
Ronda, mislim da sam ga trebao obesiti.
Stani malo! Nećeš Ruba ostaviti u Skagveju.
Odakle ti novac? - Od moje drage.
Srećno ti laktarenje! - Čuvaj se i zbogom. - Zbogom, Pegavice.
Nisam ja Pegavica! Ja sam žena!
U Dousonu prodaju pola kg za 5 $. - Prava šteta.
Idemo.
Idemo!
Dobar dan! Gde je nadzornik? - Na reci Peli.
Problemi sa Čilkatima. - Pozdravite ga kad se vrati. - Hoću.
Hej, ljudino! Već si jako narasla. Zbogom!
Nije njemu lako. Nadzire oko 2.500-5.000 hektara brda i dolina.
Ponekad ga nema 2 ili 3 meseca, jaše po dalekoj zemlji.
Pogrešno si krenuo, Džefe. Put ide pravo. - Znam.
Hajde, dolazite ovamo.
Sišli ste sa staze. Put vodi pravo.
Prespavaćemo u ovom kanjonu. - Prespavati?
Imamo još 3 sata dana. - Kad planirate da stignete u Douson? Na jesen?
I to mi je neki gonič! - Videće on. - Ne želim svađu, ali Gant ima pravo.
Nema svađe. Ulorićemo se i tu prespavati.
Idite po konje.
To uzrokuje upalu sluznice želuca, preterano izlučivanje sluzi
i promene želučanih sokova. - Je li to čir? - Ne. Gastritis.
Čir nastaje posle. Ima zanimljivih čireva na 425. stranici.
Šta je to? - Jesi li čuo? - Kako ne bih čuo. Krave.
Znaš li da krave imaju četiri želuca? - Tiho, tata!
Hajde, idemo!
Znao sam da nas sreća neće dugo pratiti. - Idi dalje. Ja ću pogledati.
Stoj! - Džefe!
Rekli su Genonu za krave. - Kako si znala gde sam?
Videla sam vas kod obora. Genon je jako ljut. - Mogu misliti.
Reci im da potjeraju stoku preko granice i vrati se u grad. - Hoću.
Požurite! Genon traži stoku!
Nešto vam treba, gdine Genon? - Aha. Najviše mi trebate vi.
I želim vaše krdo. Pripada državi.
Žao mi je. Poništio sam vašu odluku.
Gde je on? Vidite li ga? - Ne. A vi?
Šta mislite? Da ću ga ubiti razgovorom? Za mnom!
Izgubio si trojicu, ha?
Drugi put idi za mnom. Budi blizu i duže ćeš živeti.
Stanite! - Još 5 koraka i naš je. - Sigurno ga želite?
Ovde moje ovlašćenje prestaje. Ne mislim da ulazim na kanadsku teritoriju.
Džefe, tu se skrivaš? - Tako je.
To sam i mislio. Hteo si nas uhvatiti kad pređemo granicu?
Čini se da je to dobra ideja. - I dalje želiš uraditi onih 5 koraka?
Srećan put! Ideš na vešala kad se vratiš!
Zašto mislite da ću se vratiti? - Hoćeš.
Kad dođe zima, svi se vraćaju kroz Skagvej. To je jedini izlaz!
Pričekaćemo ovde. Ubrzo će se vratiti.
Kako si znala da ćemo uzeti stoku? Videla si nas? - Jesam.
No prvo sam čula Džefovo zvonce.
Aha, to. Ne jaše bez njega. Ja sam mu ga dao. - Je li? Zašto?
Pre nekoliko godina bili smo u Meksiku.
Kupio sam to zvonce za našu kuću. Imaćemo kuću u Juti.
Stajaće iznad vrata, sa unutrašnje strane.
Da zvecka kad neko uđe.
Volim da znatm kad mi prijatelji dolaze da pristavim kafu.
Ali zvono je vrlo malo. - Biće to veoma mala kuća.
Nisam li ti rekao da se vratiš kući? - Ben je rekao da mogu ostati.
Mislim da bih trebao pomaknuti stoku. - Aha. - Hajde!
Vidim da je Ben štošta rekao. Je li i njih spomenuo?
Vukove? - Aha. - To znam. Svašta ja znam. - Tako dakle.
Bićeš prava gnjavaža. Šta ću sa tobom u Dousonu?
Ništa. Tražiću zlato sa Rubom. Partneri smo.
A šta je s doktorom? - Ide brodom u Beč.
Ja ću mu slati novac dok proučava želuce. - Čekaj, stani malo.
A šta će biti sa tobom?
Ispraću mnogo zlata i obogatiti se. - Dobro. I šta onda?
Pa, onda bih se vrlo rado udala. Za visokog muškarca smeđe kose.
I htela bih živeti u San Francisku. Sviđa li ti se San Frencisko? - Ne.
To mi je i Ben rekao. Kaže da ti se nijedno mesto ne sviđa.
I da čak ni ne voliš ljude. - A trebao bih ih voleti? - Naravno.
Zašto? - Ako ih ne voliš, neće ni oni voleti tebe.
Bićeš usamljen kao on. - Da?
Možda on voli da bude sam. Jesi li se toga setila? Sam se brine za sebe.
Nikome ne veruje i ne mogu ga povrediti. Nije to loš život.
Možda to shvatiš kad odrasteš. Idemo.
Poteraj ih onamo.
'Jutro. - Vidim da ste imali burnu noć.
Stoka je moja i vodim je u Douson. - Nismo se tako dogovorili.
Nismo, to je moja ideja. Niko ništa ne radi tek tako. Sećate se?
Znaš šta će se dogoditi kada Genon sazna? - Znam.
Ne idem ja u Douson sa tom stokom.
Ne? - Ni ja. - Ni ja.
Gotovo jednoglasna odluka. Hoćete li se vi izjasniti, gđice Kestl?
Verovatno ste me iskoristili za prelazak preko granice.
Rekao bih da smo se uzajamno iskoristili.
Dug je put do Dousona. Krenimo!
Gledajte! Eno vaših mušterija!
Već mesec dana čekaju da se vreme popravi.
Celo će leto hodati po letu.
Da vidimo šta na to kaže čovek iz Vajominga.
Eno ga, gdin Gonič! Klanac Beli konj.
3 km uzbrdo. - Jako lepo. - Bolje da krenemo dok je još dan.
Nećemo ići preko klanca. Idemo dolinom. - To je duži put.
6 dana je duži, ako vas zanima. - Ne zanima me. - Zašto?
Zato što na ledu nema trave za stoku.
Briga me za stoku! Uzela sam vas da moju robu prevezete u Douson.
To i radim, ali na svoj način. - Makar bio pogrešan. - Čekajte!
Možda Džef smatra da nije sigurno ići uzbrdo.
Ima dovoljno ljudi koji se ne slažu sa njim, uključujući i mene.
Ići ćemo kroz dolinu.
Zaboravljate da sam vas ja zaposlila i da ja odlučujem.
Idemo planinskim putem. - Kako želite.
Idemo, Bene. Idemo prema dolini.
Napred, Bene. - Stanite!
Nešto trebate? - Trebate li vi nešto?
Zašto nisi hteo njenim putem? - Mnogo je razloga. - Navedi jedan.
Svako malo sniježi u Vajomingu.
Sneg se gomila na vrhovima, kao i ovde. - Šta se onda događa?
Dođe proleće pa se sneg ponekad pomiče.
Trebao si joj reći! - Zašto? - Jer će neko stradati ako se pomakne!
Verovatno, no ona nikoga ne sluša.
Veoma je uporna. - I to mi se na njoj sviđa.
Ne podcenjuj to, Pegavice! - Nisam ja pegava! I ja sam uporna!
Stani malo! - Šta je bilo. - Ne, znam. Pie je valjda stao na kamen.
Ajvs je imao pravo. Trebaće nam 6 dana da se vratimo na put.
Je li to važno? - Jeste, ako želiš zlato!
Prvi će uzeti najbolje! - Zašto se peniš? Zar nema dosta za sve?
Imam ja svoju parcelu.
Videćeš kad prvi put vidiš zlato u posudi. Skupoceno i žuto.
Onda ćeš shvatiti. Čovek se tada promeni. Poludiš za tim.
Kako si znao? - Nisam.
Slutio sam da bi se to moglo dogoditi i pogodio.
Dobro, hajde. Moramo ih pomaknuti.
Moramo im pomoći. - Naravno! Možda su mrtvi.
Nisam ih ja ubio. - No mogao bi ih spasiti ako su još živi.
Grešiš, Džefe. Moraš im pomoći.
Zašto? - Zašto? Ako ne znaš zašto...
Grešiš, Džefe.
Ostani ovde i pripazi na stoku.
Pobrinuću se za tvoje stvari.
To je zadnje. Više nismo uspeli spasiti. - Šteta.
Koliko si ih izgubio? - 3. ljudi, 6 konja. Ako vi niste nikog našli.
Nisam. Pokopali ste Ganta? - Jesmo.
Šta je sa vašim ljudima? - Zakopani su ispod 15 m snega.
Zašto ne dođete do vatre gde je toplo? Izvolite, kafa. - Hvala.
Sigurno vam nije ništa?
No, recite. Pogrešila sam. - Niste vi pogrešili.
Da, pogrešili ste u vezi sa stazom.
Šanse su bile male i pošlo je loše, to je sve.
A zbog... - Upornosti? - To nije mana.
To jeste, ako vam ne smeta da izgubite glavu.
Da se to dogodilo, bi li vas pogodilo? - Ne bi.
Onde je vatra. Ako tu ostanete, daću vam ćebe.
Biste li mi doneli još kafe? - Naravno.
Hvala. - Polako učite.
Uzmi kafu, srce. - Mrzim kafu!
Eno ga, klanac dugačak 3 km. Jedini put do Dousona.
Pogledaj kako izlaze.
Valjda im se posrećilo pa se ranije vraćaju.
Ko to puca i na šta?
Pazite na stoku!
Žao mi je. - Aha.
Sredili su Čitina Džoa i Bila Gudera.
Ko je to uradio? Daj mi ime!
Dobro su izabrali mesto. To se često događa u Dousonu?
Ne. U Dousonu žive dobri ljudi.
Ne krademo i ne ubijamo kao u Skagveju.
Još se to nikada nije dogodilo.
Zbrini ih. Dovedi konje, možda nam zatrebaju.
Nećeš pogledati koga si ustrelio? - Zašto? - Možda ga ja poznajem.
Stvarno vas ne zanima? - Zar bi trebalo?
On je kradljivac. - Nisam ga zato ubio. - Nego zašto?
Jer je pucao na mene. - Džefe, dođi ovamo!
Čini mi se da sam ga video u Skagveju. No nisam siguran.
Verovatno se varam.
Rub, mislio sam da ideš kući kod Magi. Šta se dogodilo?
A šta se događa kad ti imaš dame, a drugi asove? Propao sam.
Rene, gde ti je otac? - U Beču proučava želuce.
Jeste li videli Džoa? Otišao je pre 3 dana sa Bilom.
Džo je mrtav. Bil Guder takođe. Opljačkani su i ubijeni u klancu.
To se još nije dogodilo. - Znao sam da nas to čeka.
Gde ima zlata, krade se. Gde se krade, ima i mrtvih.
Znao sam da nas to čeka. Znao sam! - Nisi i ne pretvaraj se sad.
Razgovaraćemo o tome posle. - Znao je. Luk mi je rekao... - Ćuti!
Ako ne kukaš zbog hrane, onda je nešto drugo. - Ćuti! - To je hrana?
Los, karibu i medved. A nisu mladi medvedi, nego stari! - Gledajte!
Gledajte tu govedinu!
Hoću jedan debeli odrezak? - 5 $ za pola kg?
Briga me, platiću! Nisam jeo odrezak 6 meseci!
Ne veseli se previše dok ne saznamo po koliko su.
Koliko je govedina? - Pitaj gazdu.
Gine! Ja sam Homini, a ona je Grits. Po koliko su krave?
Još nisam odlučio. - Kad odlučite, javite mi. Možda ih ja kupim.
Nije mi bila draga. - Meni sad nije draga.
Zašto niste ostali u Skagveju? Douson nije za vas. - Stvarno?
Izaziva te! - Ne treba mene izazivati. Skagvej je bio dobar grad bez vas.
Pljačkate rudare lošim pićem i gizdavim ženskima.
Upropastili ste ih, no nije vam dosta.
U Skagveju ste ljudima otimali sve što bi zaradili.
Došli ste u Klondajk da se dočepate njihovog zlata.
Reći ću ja vama nešto. Ovde vas gdin Genon ne štiti. Ne u Dousonu.
Niste ovde dobrodošli!
Koliko tražite za krave? - Koliko mi nudite?
Dolar za pola kilograma žive vage.
5 $ za pola kg mesa i uzimam sve!
1,5 $! - Nude 1,5 $. Ko nudi 2?
Dosta mi je medveđega gulaša! Dajem 2 za pola kg!
Dasti, budi tih! 1,75!
1,75! Nudi li neko 2 $? Vrhunska govedina u Klondajku!
Gle, Molases nosi novog medveda. Stvarno je star!
Daću vam 50 $ za komad govedine! - Zaveži!
Ili sve ili ništa. 1,75 prvi put, drugi put... - 2 $!
Današnji specijalitet: MEDVEĐI GULAŠ
Medveđi gulaš, momci. Medveđi gulaš. Samo to.
Kupili ste krdo goveda. - Svrati večeras da ti platim.
Gde? - U Douson Kestl. Onde ga postavljaju. - Doći ću.
Pit! Ostavi nas ispred. Jedva čekam goveđi gulaš!
Douson Kestl je divno mesto, zar ne?
Nisi joj smio prodati svoja goveda! Homini je ovde od prvog dana.
Vidi šta si joj uradio. - Šta sam uradio? - Preoteo si joj sve goste!
Gđica Kestl je ponudila više.
Ima i važnijih stvari od novca.
Častim te goveđim gulašom. - Mrzim goveđi gulaš!
Viski, molim! Dva viskija!
Je li to moje? - Deo. Ostatak ćeš dobiti ujutro.
Ja sam Jukon Sem. Imam parcelu vrednu 50- 60 hiljada.
Možda čak i milion. Zar ne, Rub?
Tako je. Jedna od najboljih. Vredi 50 ili više!
Čujete Ruba. Govori istinu. - Verujem.
Otvaram račun na 1000 $. - Žao mi je, samo gotovina.
Ne verujete mi? - Ne verujem muškarcima.
Rub, počasti me pićem, može? - Ima li za to neki razlog?
Što ne verujem muškarcima? - Aha. - Verovala sam jednom muškarcu.
Kakva slučajnost. I ja sam verovao jednoj ženi. - Dajte mi čaše i bocu.
Stajao me je kuće u San Frencisku, kočija, posluge...
Sad pitaj kako se dobra devojka uputila u tako prljav posao.
Šta je tu prljavo? - Gđo, imam dobar predosećaj.
Nećete mi verovati na reč? - Neću.
Hoćete li otkupiti moju parcelu? - Daću vam 10 hiljada. - Vredi 50!
Daću vam 10. - 20. - 30. - 40.
Kupili ste sebi parcelu. - Izvolite.
Dobro. Sve je u redu. Platite čoveku.
Samo malo, sad mi dajte hiljadu. Ja verujem ljudima.
Požaliće. - Hvala na piću.
Gledaj! Ubacili smo se u posao!
Ne želim posao, samo hoću odavde.
Znaš, ne iskače zlato iz tla, nego ga treba kopati.
Bez brige, kopaćemo. Počinjemo odmah.
Po koliko su lopate? - Vama ih poklanjamo. - Dobro.
Dugujete mi 20.000 $ za dogovor. Pokupiću to sutra.
Dogovoreno. Srećno! - Zbogom. - Nećemo kupiti ranč i skrasiti se?
Izvoli. Uzmi. - Nisam mislio da ću na to spasti. - Hajde.
Džefe, imamo blizance!
Vidi ih. Samo treba znati kako se to radi. Stavi ih u banku.
Šta misliš, koliko imamo ukupno?
70-80.000 $ i još novac za stoku. Eto! - Aha!
Gde je parcela Toma MekGrua? - Onde. Sa druge strane potoka.
Onde ćete ga naći. - Više ne.
Zašto ne? - Mrtav je. - Mrtav? Kako je umro?
Posvađao se s Ajvsom u Douson Kestlu.
Drži.
Zašto zatvaraš? - Idem u lov. - U lov? Ne treba nam meso.
Možda ne. Treba nam izlaz odavde.
Gubiš vreme. Možemo otići samo kroz Skagvej.
Ne ako krenemo niz reku. Sreo sam neki dan Indijanca Čilkata.
Tvrdi da postoji put do Đuna. - A jesi li video put?
Videću ga danas. - Možda je bolje da pitam Ruba. Zna ovaj kraj.
Nemoj nikoga pitati! Ljudi nastradaju kad previše govore.
Mislio sam da bi nam mogao pomoći.
Nikako da shvatiš, Bene. Ne trebaju mi drugi ljudi.
Ne treba mi pomoć. Sam ću se pobrinuti za sebe.
A ako zagusti, mogu se pobrinuti i za tebe.
Valjda možeš.
Stiže Rub. Zapamti što sam ti rekao.
Ništa neću reći. - Pazi. - Ni reč!
Već idete? - Zašto ne pođete sa nama jesti kod Homini?
Na medveđi gulaš? Ne, idem u lov.
Vrlo je ukusan kad ga Homini kuva! A ima i nešto novo.
Šta? - Danas je stiglo. Pijanino! - Pijanino? - Aha. - Pijanino?
Zašto ne bi morževi, ovce ili koze ili... - Kozu ne možeš svirati!
Porkupajn, gde ćeš? - Kući u Arizonu. Uzeo sam svoje.
Ide i Tanana. - Kupiću sebi hotel i sa ženom sedeti na tremu.
Bez posla, bez kuvanja! Samo ćemo sedeti, ljuljati se
i mahati komšijama dok prolaze. - Mi ćemo kupiti ranč u Juti.
Skrasićemo se i ostati onde do sudnjeg dana.
Zar ne, Džefe? - Aha. Zar ste prodali parcelu?
Jesmo. Kestlovoj. Za gotovinu. - Onda vas je pokrala.
Nije nas briga jer je ona lepa, a mi smo bogati.
Idete preko Skagveja? - Ima li neki drugi put?
Pa, čuo sam za reku. - Da, ali ne znamo da plivamo, a voda je hladna.
Zbogom, Tanana!
Zbogom. Čuvajte se!
Nisam ni pisnuo, zar ne? - Daj mi pušku!
Hajde, srce, ti pevaj! - Neću više.
Hajde, da stari morž opet ne počne. - Kako si? - Zdravo. - Zapevaću.
Zdravo, Džefe. Gde si bio? - U lovu. - Šta si ulovio?
Pit! Šta se dogodilo? - Zaskočili su nas u klancu.
Mislim da sam jednog pogodio. - A Porkupajn? - Mrtav je.
Gde se to dogodilo? Kada? - Dosta pitanja!
Zar ne vidiš da je ranjen? Daj mi podsuknju.
Uzmi svoju! - Nemam je. Došljače, daj mi vode.
Odmaknite se. Da vidim mogu li što izvaditi.
Zaboravi na vodu.
Odnesite ga pozadi, momci. Odnesite ga napolje.
Vi ste ovde zakon! Zašto ne preduzmete nešto?
Jesam. Provodim zakon na području Jukona.
Oko 32 miliona jutara. - Zašto vam neko ne pomogne?
Jer je još juče ovde bila divljina. Nismo znali da će vas toliko doći.
Sad kad ste tu, branićemo vas. - Kada?
U maju ovde otvaraju poštu.
Do tada ćete vi provoditi red? - Neko vreme hoću. - A ostalo vreme?
Nađite dobrog čoveka. Neka se zakune i bude šerif do jeseni.
Nećemo otići. Ja, Grits i Molases ostajemo cele zime.
Biće ovo pravi grad! - Ostajete za stalno? - Aha.
Postavićemo rasvetu i pločnike. Možda čak sagradimo crkvu.
Ja ću pevati. - Imam ženu i decu. Možda se doselimo.
Sagradiću pravu kuću sa tremom, kadom i svim!
Sagradićemo školu i sudnicu. - Čekajte malo!
Ko će biti šerif? - Ko je spretan sa oružjem?
On! Nisi li mi to rekao, Bene?
Veoma je spretan. - Da!
Suprotstavio se Genonu kad mu je uzeo stoku.
Bio sam sa njim u klancu kad su ubili Džoa.
Pogodio je čoveka sa 200 m.
Kakav je izbliza? - Možda ih ne pušta blizu.
Šta kažete? - Ne zanima me.
Džefe, nemoj odbiti pre nego što razmisliš o tome. - Ne zanima me!
Nema petlje. - Varaš se, Homini. Ničega se on ne boji.
Možda nas ne voli. - Onda ni mi nećemo imati posla sa njime!
Koga ćemo odabrati? - Šta kažete za Ruba? - Tako je, Rub! Dobro!
Bene, gde si sakrio kafu? - Šta? - Našao sam šećer, no gde je kafa?
Nisam je sakrio. Nema je više. Gotovo da je nema.
Naći ćeš pola šoljice u kutijici na kojoj piše so. - To nije dovoljno.
Ima dovoljno, ako je znaš skuvati.
Ovako ja moram biti glavni kuvar, poslastičar i sve ostalo.
Šta radiš? - Spremam se. - Vidim da se spremaš, ali zašto?
Večeras odlazimo. - Ne možemo otići.
Trebao sam ti reći, no nisam hteo da izbrbljaš.
Ne bih izbrbljao i ne možemo otići. - Zašto ne? - Zbog dogovora.
Svi su pristali da ostanu preko zime. Rekao sam ti.
Ja nisam pristao. - Rekao sam ti!
A ja sam ti rekao da su svi oni budale.
Govore o školama i crkvama, o zakonu i redu. To se plaća životima.
Neko se mora pobuniti, a taj će stradati.
Nisam zato došao u Douson. Imamo svoje i odlazimo odavde.
Ili barem ja odlazim.
Dakle, ideš makar ti se ja ne pridružim? - Idem!
Džefe, zajedno smo dugi niz godina.
Bilo nam je dobro, uistinu dobro, i neću još dugo poživeti.
Starim, ali mislio sam da ćemo biti zajedno dok...
Dok ne dođe moje vreme. - Nisi tako star.
Nisam ja spomenuo razdvajanje, nego ti.
Otkad razgovaraš sa Rubom i Homini... - Nije to!
Stalno razgovarate. - Nije to! Videli smo mnogo gradova u nastajanju.
Čak smo i ranč zajedno stvorili.
Poželeo si da odeš daleko, pa smo otišli. Stalno se selimo!
Mislio sam da ti se sviđa ovde.
Dobri su oni ljudi. Bolji od ostalih koje smo sreli.
Dobro, poći ću sa tobom. No kad će to prestati? Stalno ćemo ići dalje?
Možda završimo na ranču u Juti.
Sada možemo svašta kupiti.
Biće bolje od toga što imamo? Kupićeš i nove prijatelje?
Hajde, idemo po kafu.
Čini se da i gđica Kestl ima pijanino. - Čini se da ima štošta.
Hajdemo po kafu kod Homini. - Možemo i ovamo. Dođi.
Bog, Džefe! Ronda mi kaže da tebi i Benu jako dobro ide. - Ne žalimo se.
Nadam se da možete vratiti dug državi.
Lepa je to svotica. - Došli ste po dug? - Nisam.
Jukon nažalost nije u mojoj juridikciji.
No idete na vešala kad na jesen dođete u Skagvej.
Nema žurbe. - Ne, može to čekati. - Tako je.
Trebao bih kafu. Kg kafe. - Kg? To nije dovoljno.
Onda ćemo doći po još! - Doći? - Idi plesati. - Ja? Pa to je smešno!
Piješ po danu? - Ako je viski dobar. Pridružićete mi se?
Hvala, Džefe. Hoću. Verovatno se pitate šta radim u Dousonu.
To je vaša stvar. - Znao sam da ćete mi se svideti!
Uzeću sebi parcelu, možda dve ili tri. Skagvej je dao svoje.
Možda se ovde trajno nastanim. - To će se svideti Dousonu. Šta je sa kafom?
Ko je Bart Maden?
Ja sam Maden.
Vi ste napisali ovaj zahtev za parcelu? - Jesam.
To je moja parcela! Tako stoji već 3 meseca.
Jeste li se možda zabunili?
Pokupite to i vratite na mesto.
Kažem vam da je to moja parcela! - Rekao sam vam da to pokupite!
Dasti nikada nije pucao iz pištolja. Nije znao da puca!
Verovatno ni nije bio napunjen.
To sam trebao znati? - Ne, niste to trebali znati.
Neka kafa bude mlevena. - Iznesite ga napolje.
Šta se ovde događa? - Čini se da te je desilo ubistvo, Rub.
Koliko sam shvatio, ti si sada šerif. - Ko ga je ubio? - Ja.
Zatvorićete ga? - Još nemamo zatvor.
No uzeću vaše pištolje i organizovati suđenje.
Vi ćete meni uzeti pištolje?
Uzmite ih. - Hajde, šerife. Uzmite ih!
Dajte ih meni, ja volim pištolje. - Ne bojte se, neće vas ugristi.
Skinite opasač.
Sami ga skinite.
Stani, Rub. Nema razloga da čovek strada ako ne mora.
Zar ne, gdine Genon? - Tako je. Tačno tako.
Tako je. Zašto se ne vratite dobrim ljudima pre nego što stradate?
Nisam to od tebe očekivao.
Posramio si ga. Rub bi radije umro. - No nije mrtav!
Nisam dostojan ovoga.
Nije pošteno.
Šta sada? Jukon se ne može suprotstaviti Genonu.
Ako imaju mozga, otići će dok mogu. - Ali hteli su sagraditi grad!
Dobro, možda imaš pravo. Možda nas se to ne tiče.
Siguran si da taj put vodi u Džuno? - Niz reku.
Onda ćemo na mali splav? Uvek dužim putem.
Znaš da ne volim čamce.
To je splav koju si sagradio? - Aha. Skloni grane.
Nadam se da pluta. - Naravno da pluta! Probao sam je!
Šta ćemo sa konjima? - Skinućemo sedla i pustiti ih.
Ima ovde dobre trave. - Zašto ne ostavimo splav i odjašemo u Skagvej?
Ne bi bilo problema dok je Genon u Dousonu.
Upravo to želi pa da nas zaskoči kod klanca.
Odveži uže i spustićemo ga u reku.
Šta trebam? Da povučem? - Samo povuci?
Hajde, polako. Otpusti. Tako.
Eto! Jesi li poneo slaninu i brašno?
Sve sam poneo. I žao mi je što nisam još više uzeo.
Nakon reke ćemo dugo hodati, a ja volim da jedem.
Šta bi radije nosio, zlato ili slaninu?
Ovo će te veseliti. Još kilogram kafe.
Mogu gladovati, ali bez kafe ne mogu.
Odakle ti to? - Imali smo premalo pa sam otišao do dućana po još.
Nisam li ti... - Ništa nisam rekao! - Sigurno? - Nisam! - Sigurno?
Nisam! - Dobro. Skini stvari sa konja. Idemo odavde.
Nisam imao zle namere. Samo volim kafu.
Kad budemo imali svoj ranč, piću kafu svaki čas.
Džefe!
Homini! Rene!
Gdine Genon!
A rekli ste mi da je mrtav.
Rekla sam vam da ga pustite na miru. - Previše ste vi govorili.
Odsad ćete slušati mene!
Dosta mi je tog zvonca. Ućutkaću ga.
Ne! Polako.
Neće ti zahvaliti. - Neko mu mora pomoći.
Rub, idemo! Probudi se!
Šta... - Ne, ne miči ruku. - Daj... - Ne miči ni rame.
Mišić je razderan, ali kost je dobro.
Tvoj je tata hteo da i ti budeš lekar? - Štošta me je naučio.
A šta je sa Benom? Pokušao sam... - Pobrinula sam se za njega.
Takođe sam skuvala kafu i supu.
Zašto si došla ovamo? - Neko ti je morao pomoći. - Zašto?
Blesavo pitanje! Ljudima treba pomoći kad im je pomoć potrebna.
Kakav bi to bio svet kad bi svi bili... - Kao ja?
Otvori usta.
To si htela reći? - Nećemo sada razgovarati.
Sad ćemo jesti i spavati, a onda ćemo opet biti zdravi i snažni.
Misliš da sam pogrešio?
Zar ne? Reci. Hajde, reci što misliš.
Nećemo razgovarati. Samo ćemo jesti i spavati.
Mislim da ima pravo, Džefe. Kakvu kavu voliš? Crnu?
Kafa ide posle supe. - Pričekaću. - Niko vas nije molio da pričekate.
Zamoli me.
Hoću da ostane. Hvala na svemu, Rene.
Nemoj zahvaljivati meni, zahvali njoj!
Šta je sad to? - Ljubomora. - Ljubomora? Ali...
Ona je žena, a i ja sam žena. Kafu?
Ne, ne želim kafu. Šta je sa kafom koju je Ben došao da kupi?
Ti si mu je prodala? - Ben mi je bio drag. - Jesi li mu je prodala?
Da jesam, sad bi bio živ. Imao si pravo. Previše je govorio.
Genon i ostali su prisluškivali. To sam večeras saznala.
Gdin Genon?
Gdn Genon će pričekati dok mi se ruka ne oporavi.
Želi da učiniš baš to. Ben je mrtav.
Ako mu dopustiš da te ubije, nećeš vratiti Bena.
Slušaj. Odlazim i ideš sa mnom.
Dobro se slažemo.
Razmisli o tome.
Nešto te muči? - Pa šta? - Možda ti mogu pomoći.
Ne želim tvoju pomoć. - Gde je Rub?
Onde gde si ga ostavio. U Douson Kestlu.
Boca vam se ispraznila. Izvolite, evo vam nova.
Gdine Genon, građani su nezadovoljni.
Zašto ste mi uzeli parcelu? - Vašu? - Da, moju.
Ajvs je sklonio moju među i stavio papir sa vašim imenom.
Isto je uradio meni! - I meni! - Je li to vaše ime, gdine Genon?
Jeste. I savetovao bih da to vratite na mesto.
Neću! Rub i ja smo uzeli tu parcelu! Naša je. Zar ne, Rub?
I šta onda? Ionako ti se neće svideti.
Briga me šta on kaže. Videla sam kad je uzeo parcelu.
A jeste li videli da ju je uknjižio u Otavi?
Učinićemo to u Dousonu čim dođu rendžeri.
Na proleće ćemo imati sudnicu pa ćemo uknjižiti parcele.
Sjajno, ali nemojte prijavljivati moje parcele.
A upravo to sada držite u ruci! Moje papire!
Nećete se izvući, gdine Genon!
Već sam se izvukao. Prošlo je, gotovo je!
Onda ću to ja ispraviti.
Spori ste, šerife. A sad izlazite i nosite to sa sobom.
Dođi, Rub!
Daj mi pištolj! Neće se izvući! - Neću ti to dopustiti.
Nema smisla da pogineš ako ne moraš.
Nisi li to sam rekao?
Još nešto. Ako si pametan, otići ćeš iz Dousona. Zar ne, Džefe?
Da ti pozajmim pištolj? - Da, ako mu pozajmite i ruku.
Kažem vam. Gde ima zlata, ima krađe i ubistava.
Kao što je rekao, moramo otići.
Razumeš li sada zašto sam htela da odemo iz Dousona?
Sada mi sve postaje jasno.
No nećemo praviti gluposti, zar ne? - Nećemo?
Možda samo malo.Na primer, da verujemo jedno drugome.
Tako to ide kad se žena zaljubi. Zaljubila sam se u tebe, Džefe.
Spakujte stvari. Uzmite zlato i sve ostalo i što pre se vratite.
Zar ćete svi otići?
Šta je sa sudnicom, školom i crkvom? - Ko si ti da to pitaš?
Ja to ne bih uradio!
Svi odlaze. Mislili smo da je i ova parcela slobodna. - Nije!
To se neće svideti gdinu Genonu. - Poručite mu da ću ga posetiti.
Čekaće vas.
Rekao sam mu da ćete ga čekati.
Znao sam da će postati odgovoran sugrađanin.
Malo tišine, molim.
Čini se da nam neko dolazi u posetu.
Zapravo, čini se da je stigao.
I dalje želiš ućutkati ono zvonce? - Zašto ne?
Madene!
Gdine Genon!
Znao sam da ga Maden neće srediti. Odmah stižem, Džefe!
Znaćeš kad trebaš izaći.
Džefe! Pazi!
Ludo jedna! Zašto se nisi čuvala? - Blesavog li pitanja!
Dosta! Odlazite ili se borite!
Ne možemo protiv celoga grada. - Pokaži im put, Jukone! I stavi značku!
Onde vam je put i nikad se više ne vraćajte!
Opet si nastradao.
Znam. Ješćemo, spavati, odmoriti se i ubrzo se oporaviti.
Obrada: mijau i Lemonzoo
Adaptirao na srpski: suadnovic